Njutning i fickformat 2
Det fanns en tid när också man gjorde
walkman för vinylen. Soundburger och
Twin singer hette produkterna.
Eller om man ville titta på TV fanns Watchman från SONY
Den som vill se ännu fler av bärbar retro-TV så finns ett helt otroligt arkiv - HÄR!
Till höger den nedan nämnda CVC-videon
bärbart så det förslår.
Om det inte var bättre förr var det i bland
lite coolare, lite fräckare och mer futuristiskt.
Njutning i fickformat
Jag har under drygt två veckor levt med Creatives Zen-mediaspelare och det är ta mig tusan helt fantastiskt. Detta är en pryl jag drömde om redan i Walkmanbandarens barndom: ”Tänk om det fanns en bärbar video med tv”. Faktum är att det gjordes en liten enhet i CVC-systemet (Compact Video Cassette) av Technicolor, men detta blev inget annat än en parantes i videohistorien. Men nu, tack vare den digitala tekniken och framförallt ytmonterade komponenter, något som möjliggjort mobilernas ständigt krympande storlek, finns nu mediaspelare i ”fickformat”.
Med 30 Gig musik, böcker, tv-serier, film och musikvideor på fickan blir mina dagliga pendlingsresor på 2,5 timmar (befinner mig som sagt på VFU för närvarande därav den extremt korta restiden. Annars är det 4 timmar som gäller) något av en njutning. Jag nästan längtar efter att få sätta mig på bussen och slå på spelaren. Visst jag har tidigare både läst och lyssnat på böcker, läst tidningar, lyssnat på musik, radio och studerat kurslitteratur. Men den extra dimension som mediaspelarn ger i form av rörlig bild går inte att ignorera. Jag har bland annat avnjutit 80-tals komedin ”Moving” med Richard Pryor, Brian DePalma thrillern ”Sisters” monsterrullen ”Spawn of the Slithis” en dokumentär om engelska glitterrockarna The Sweet, dessutom en mängd musikvideor.
Filmälskare fnyser säkert åt idiotin att titta på en frimärksstor skärm. Men för mig är det enda alternativet. Jag orkar inte och hinner inte se film när jag kommer hem på kvällen. För övrigt är det knappast några effektfyllda storfilmer jag tittar på i mediaspelaren. Det är riktig sunkig och underbar ”skräpkultur” lågbudgetskräck, 80-tals komedier och italiensk exploateringsfilm. Samt lite ”hårdsubbade” asiatiska rullar. Sonen har rekommenderat att jag ser TV-serien ”Waterboys”. Både han och jag älskade långfilmen som var helt undrbar.
Det finns naturligtvis nackdelar med spelaren. Man kan alltid önska sig en större hårddisk men 30 Gig räcker gott till mina bussresor. En begränsad batteritid på ca 4 timmar (video) känns klent så jag har skaffat ett externa batteripack se bilden. Som med hjälp av fyra AA batterier håller igång maskinen upp till 15 timmars videotittande. ”Scrollplattan” är allt för oprecis och där är säkert iPodens scrollhjul att föredra, men iPod kräver konvertering av alla videofiler vilket är helidiotiskt, dessutom saknar den radio och inspelning. Jo, det kan vara bra att spela in förläsningar. Avslutningsvis är ”blandaren” för musikenheten helt värdelös. Den har liksom Windows mediaspelare en egenhet att ”betygsätta” de album/låtar som spelats en gång vilket gör att dessa ständigt återkommer och andra spelas inte alls. Om det finns någon annan variant på musikmixer inbyggd i spelaren så tipsa mig, jag har inte kollat över alla funktioner fullständigt än.
Zen Vision är med all säkerhet inte ändstationen för den bärbara mediautvecklingen. Men från den första Luxor-walkman jag köpte 1983 känns det ändå som om jag fått en liten del av den uteblivna Jetson-framtiden. Och personligen kräver jag ingen multipelmaskin med telefon/Internet/multimedia/videokamera/kaffebryggare och nästrimmer. Har man, som jag, vuxit upp på 1900-talet är det ingen stor uppoffring att bära omkring på flera prylar när de var och en knappt väger mer än småpengarna till fikaautomaten. Med andra ord är Zen Vision värd de 6 veckor det tog att städa ihop till de 2600 kronor (inkl extra batteripack) den kostade. För vad ni bör ha i åtanke är att när min utbildning är klar kommer jag att ha pendlat, lågt räknat, runt ett arbetsår ca 1900 timmar!!! Och tack vare Zen Vision blir nu också resan en del i målet.
Picassos Barn - Punken i Kristinehamn
![27020-225](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/picassos_barn_1172318122_6809843.jpg)
I sommar är det 30 år sedan Sex Pistols besökte Sverige och dess småstäder bland annat Kristinehamn, något som gjorde ett starkt intryck på Lusaskens unga vilka sedan var med och skapade den punkvåg som runt 79-80 svepte in och översvämmade staden vid Vänerns rand.
Med hjälp från Linda (Arabens Anus bl.a.) och Uffe Hedlund (Skäms, Kuddkrig mfl) har jag nu sammanställt punken i Kristinehamn 1977-84 ca. Hade jag själv bott i Kristinehamn kan ni vara säkra på att jag försökt fixa någon form av "Jubileumsutställning" med vidhängande punkgala. Något som borde tilltala både de unga och för den äldre punk- och kultureliten. Nu är det inte så. Men ta gärna detta som en uppmaning och GÖR-DET-SJÄLV!
Ni andra som bara är nyfikna på Kristinehamns alla punkband susa nu iväg till PUNKTJAFS för att läsa mer.
Själv...
Han med ögat
Såg Rapport-reportern Claes JB Lövgren göra en intervju iklädd en Mayhem tröja.
Asiatisk film
Förutom fredagens filmer (se längre ned) blev det också följande urval:
![27020-222](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/supermarket_woman_1172087375_6809840.jpg)
Supermarket woman. Jag säger bara: Detta är typiskt japanskt. En historia om en affär som kämpar för sin överlevnad. En film med många små fyndigheter. Varmt rekomenderad.
![27020-221](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/shark_skinman_1172087347_6809839.jpg)
Den lite "märkliga" Shark skin man and peach hip girl. Fast det var ändå en facinerande gansterhistoria med både humor och action. Kärlek och ond bråd död.
![27020-224](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/infernal_affairs_1172087458_6809842.jpg)
Den redan nu klassiska HK-filmen Infernal Affair. Kanonbra kinesisk snutfilm av klassiskt snitt. Den som trodde snutfilmen försvann när John Woo drog till Hollywood bör tänka om. Vi får nog kolla del två och tre på påsklovet.
![27020-223](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/how_to_keep_my_love_thumb_1172087398_6809841.jpg)
På måndagskvällen såg vi en underbar koreansk rom-com. How to keep my love. Jag gillar verkligen den här typen av triviala men ack så angelägna och roliga kärlekskomedier. Detta är en film som verkligen rekommenderas för de som inte vill se ännu en rom-com med Hugh Grant. Nej satsa på en mysig korean istället.
![27020-220](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/blue_spring_1172087267_6809838.jpg)
Som avslutningsfilm valde vi japanska Blue Spring. En film med suveränt soundtrack. Dock var det inte den - strulig skolpojke blir värsting och går med i japanska maffian-film vi hade väntat. Men det var ändå en bra film. Både rolig, vemodig och tankeväckande för en blivande lärare.
På det hela taget upplever jag att vi fått ett bra och brett tvärsnitt av det som gör den asiatiska filmen så överlägsen den lama och ängsliga Hollywoodfilmen. Bara som ett exempel att Infernal Affairs hade ett s.k. "downbeat ending" som vi säger på svenska ;o) eller att Blue Spring slutar på ett mer eroupeiskt sätt gör att jag helt enkalt kan undra: är det någon med en hjärna som verkligen behöver Hollywood produktioner?
Kul med engelska 2
"It´s the fine old captain"...(The final countdown)
Kul med engelska
Till dagens lilla lektion utnyttjade jag Internet och sajten kissthisguy.com. Det vill säga det var en liten övning i att lyssna. Och att förstå att alla kan höra fel, men att man också bör tänka på i vilket sammanhang "felhörningarna" förekommer.
Eleverna och jag hade riktigt roligt när vi lyssnade till och sjöng med i b.la:
(Ja, vet du vilken text som är rätt?)
Smash Mouth – All star
She was looking kinda dumb with her finger and her thumb
in the shape of an "L" on her forehead.
She was looking kinda dumb with her finger in her bum
and the shape of a elf on her forehead.
Creedence Clearwater Revival – Lodi
Oh Lord, I'm stuck in low gear again.
Oh Lord, I'm stuck in old Lodi again.
Oh Lord, I'm suckin' an old guy again.
AC/DC – Dirty deeds
Dirty deeds and they're done with sheep.
Dirty deeds and they're done dirt cheap.
Thirty beats and the thunder chief.
Dirty jeans in a jungle jeep.
Foo Fighters – My hero
There goes my hero, he's old and hairy.
There goes my hero, he's ordinary.
På onsdag fortsätter jag med homofoner. Det gäller att veta skillnaden på till exempel:
Would you like some pee/pea with your mashed potatoes?
My deer/dear lover.
Jeffrey Dahmer was an awful cannibal and cereal/serial killer.
Fredag filmkväll
![27020-219](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/posterphoto11006_1171708071_6809837.jpg)
Det är alltid lika mysigt när sonen kommer hem på lov. Som de två nördar vi är har vi mycket att prata om och som alltid måste vi passa på att se lite asiatisk film tillsammans. I går avverkade vi tre stycken. Först ut var Stacy regisören Naoyuki Tomomatsu - Zombie Self-defence force. En smått plotlös och splattrig zombiehistoria med blinkningar till George Romero. Humorn och de överdrivna splattereffekterna till trots enades vi om att Stacy är bättre än ZSDF. Men det var ändå en juste lågbudgetbagatell.
![27020-218](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/zsdf_1171708016_6809836.jpg)
Nummer två var koreanska Can´t live without robbery. En läcker visuell och rolig film. Rätt typisk asiatisk humor. Ni som ser den typen av komedier vet vad jag menar. En film vi verkligen rekommenderar till den som vill ha kul i 90 minuter.
Vi avrundade med TV-produktionen Long Dream. Filmen bygger på Junji Itos (Uzumaki, Tomie) serie och är en "skruvad" historia om en man som har drömmar vilka varar i flera år. Det låter vrickat och är också det. Men gillar man Junji Ito så får man vad man vill ha. Andra gör bäst i att låta bli den här typen av film. Men vi tyckte den var klart sevärd.
I kväll vankas det kineser en och annan japan och om vi hinner kanske vi ser dokumentären om Godzilla.
Onödigt i helvete heller
Jag råder Aftonbladets poppanel att spela Stings soloplattor ständigt under arbetsdagen så kanske de inser att The Police återförening är mer nödvändig än någonsin.
I like school
Bussen tar mig från Hagfors 06.50 och återlämnar mig 17.30. Så med andra ord är det en lång arbetsdag.
Jag har min VFU på en högstadieskola och de flesta har inte något gott att säga om högstadiet. Själv tycker jag det är finfint, det slår vilken sur dag som helst på det oerhört fjantiga Universitetet. Här är det raka puckar rätt in i verkligheten. Och jag älskar varje minut av arbetsdagen.
Jämfört med andra arbetsmiljöer jag vistats i är det nästan lika högljutt som i stålverket. Stressigt som på SAABs löpande band och ett pendlingsavstånd som slår EDC. Men likväl känner jag att detta är mitt yrke, min plats. Eleverna är underbara. En del har det inte så lätt medans andra är oerhörda begåvningar de är både charmiga och trevliga. Jag har inte kallats gubbjävel en endaste gång än ;o)
Tredje dagen och jag har redan avverkat en eftermiddag med vik. Suveränt. Jag är trött men lyckligt. Om några timmar, närmare bestämt 22.00 möter jag grabben med pulverpåsen och nästan 8 timmar senare sprätter jag upp med vetskapen om att detta blir ännu en givande dag. Så jag hoppas naturligtvis att de ska fortlöpa så ända till Påsk. Och i förlängingen ända till pensionen. Tänk snart är jag en riktig lärare!
Smak för musik
![27020-217](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/bitfarbror_1171108708_6809835.gif)
Ideellt = bäst!
Tack vare Håkan Pettersson som frågade om Janne Andersson hänger jag numer på kollegiet och läser ”en himla många fina bloggar”. Skribenten Tobias Johansson brukar som regel inte skräda orden. Men inför sitt skrivande på dvdvkritik.se och dess upphovsmän Anders Jakobson och Hans-Åke Lilja är han lyrisk.
Kontentan av vad dessa två herrar ägnar sig åt är passionerat och ideellt arbete. De två är ”görare” som enligt Tobias alltid genomför sina idéer. Jag kan inte låta bli att se mig själv i dessa två då åren med Punktjafs, Nationalteatern och andra musiksajter är mestadels ideellt arbete. Jag har även under åren varit inblandad i flera projekt, en del storslagna och en del av mer modest typ. Men i många av fallen har det varit mycket snack och lite verkstad. Än idag kan jag inte annat än bli förbannad på hur man från Hagfors Kommuns sida sjabblade bort projektet Hagfors Media.
Hagfors Media var ett EU-projekt i storslagen stil där det bästa av den moderna tekniken figurerade. Själv hamnade jag på video-delen. Problemet med ett EU-projekt är att det inte får konkurrera med befintliga näringsidkare och det får inte dra in pengar. MEN... detta betyder inte att man kan lägga gruden för ett kommande företag.
Här i lilla Hagfors fanns en digital ljudstudio, Internet access (ja detta var tidigt i nätets barndon 96-97) och högkvalitattiv videoutrustning med tillhörande redigering. Vi som var ”ansvariga”, vilket egentligen innebar att vi hade ALU (sex månader på a-kassa typ), insåg vilka möjligheter som fanns i detta. Här kunde vi skräddarsy en inspelning, fixa cd-rommaterial göra video och en eventuell sajt till bandet. Artisterna skulle dessutom bo här i kommunen och spendera pengar hos lokala näringsidkare. Detta skulle i förlängningen generera en inkomst i form av skatteintäkter.
Vi presenterade upplägget med det förbehållet att vi ville se ett samarbete med kommunen. De skulle se till att vi initsialt fick en lön så en stabil etablering kunde ske. Nix, pix.
Nej, så kunde man inte göra det vore orättvist mot befintliga ”företag”. Nej man ville hellre från kommunens sida att någon ”utifrån” skulle komma och vilja ta över EU-projektet.
VA!
Jo, och nu kommer den stora bitterheten fram. I Hagfors får man inte komma med vettiga ideer om man råkar vara inföding. Nej man ska komma utifrån. Helst vara en småkriminell individ med många konkurser bakom sig, då rullas röda mattan fram. Ja, jag generaliserar å det grövsta men jag tror det finns många som håller med mig.
Hagfors Media bidde inte ens en tumme. Varje gång jag tänker på hur man lät allt rinna ut i sanden blir jag förbannad. Det finns dock en liten rättvisa i det hela. Jocke Åhs som var med och drev ljudstudion har envetet bitit sig fast här och idag har han äntligen etablerat sig som entrepenör och fyller i dagarna i samband med Svenska Rallyt Hagfors med evenemang. Jocke är värd all framgång och jag hoppas det går över förväntan bra. Själv blev jag bränd (inte bara på Hagfors Media projektet utan på några andra fruktlösa projekt) och jobbar nuförtiden helst själv och ideelt för då vet jag att jobbet/projektet blir gjort.
11 år med Punktjafs.com och 5 år med Nationalteatern.nu har knappast fått mig att tröttna. För så länge jag älskar musik och det jag gör fortsätter jag. Kan jag dessutom sprida lite glädje åt andra så är det min bonus. Pengar är inte allt. Det finns ju öl också ;o)
Dessutom ska jag snart flytta så jag ser ljuset i tunneln.
Mer från marginalen
Och trevligt är verkligen vad man kan säga om säga om de senaste plattorna han nu sprider över nätet.
Några av de plattorna jag rekommenderar är Ian Gomms bitvis strålande The Village Voice. Själv tackar jag Mats Olsson för tipset. Mer powerpop med drag av både Jacksom Browne och Graham Parker.
![27020-215](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/national_breakout_front_1170972298_6809833.jpg)
The Romantics kommer alltid att förknippas med sin 80-tals hit "Taliking in your sleep". Men de hade så mycket mer. Debuten har den fina "Tell it to Carrie" powerpopiga "Girl next door" och "hiten" "What I like about you" som nu för tiden figurerar som en signaturmelodi till en amerikanska komediserie.
Men det är ändå National Berakout som i soundet är tuffare och stökigare som jag gillar bäst. Tomboy är nog en urfräck och tuff dänga som det är ta mig fan omöjligt att tröttna på.
![27020-216](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/only_ones1_1170972332_6809834.jpg)
Ett av Johan Johanssons favoritband hittar ni också. The Only Ones. Bandet som inte var punk, men som fick åka med i punksvängen ändå. Ett måste för alla som fattat Peter Perrets storhet.
![27020-214](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/eggsover_1170972250_6809832.jpg)
De mer obskyra pubakterna Eggs over Easy och Chilly Willy and Red Hot Hot Pepper hittar ni också. Båda banden bjuder på mer country och The Band inspirerad musik än pilserindränkt rythmn blues. Och skulle det sistnämnda vara din påse så hittar du Inmates First Offence. Jösses jag hade glömt hur bra detta band var. Maximal gubbrock som jag fastnade för redan som tonåring. Det blir inte mycket bättre än Mr. Unreliable. OCH...
Skulle jag sjäv önska nåt skulle det vara allt som den sparkade Mike Spenser gjort. Cannibalsplattor växer inte på cd. Minns hur kamrat Mats försökte beställa en via Skivhugget, men där gick de bet.
![27020-213](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/1975_chris_spedding_1170972205_6809831.jpg)
Vi ska inte heller glömma Chris Spedding, New Music eller Colin Blunstone, rösten från The Zombies, soloplatta Ennismore.
Jag har anledning att tro att jag återkommer till mer marginaliserad musik från Screenslave.
Läs hans inlägg och höra av er till honom om ni saknar plattor från vinyleran.
Men allvarligt talat. Det är några andra band förutom Cannibals som jag saknar.
The Quicks Mondo Deco
Flame - Queen of the neighborhood
Little Bob Story
The Pop
The Wedge
å säkert fler...
Uppdaterad frisyr
![27020-212](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/uppdaterad_frisyr_1170853623_6809830.jpg)
Så där nu är senaste snaggen dokumenterad.
Rotborsttuppkam är lättskött om inte annat.
Punken i Kristinehamn
Adrian Cuba
The Afghans
Allegori 2000
Arabens Anus
Avskum
The Bastards
D.D.T
Dead Corruption
Dirty Rats / Dynamit i Röven
Dropptortyr
Erektion
GAZ
Gettots Barn
Kuddkrig
Kukrunk
Louis Armstrong Big Band (Real cotton dogs)
Missfall
Moder Svea (nytillkommna)
SEG
Skäms
Slaskfittorna
PPC (Prins Philips Cellstoff)
Trilogi
U.P.A
Har jag missat nåt vill jag att ni hör av er.
Punken i Gävle
För närvarande ser listan av band ut så här:
Backstage Bozers
Bizex-B
Bizarre Sex - Bizarre Orchestra
Broadway Boys
BUGS
The Craps
DE Vox
Ex-pop
Grenzfall
Human Error / Utrikets Affärer
IQ
Lars Langs
Malcom McMehrens & The Animals
Maria Stuart
Modern Art - Modærn Art
Pecka & The Peckers
Pink Pjamaz
PF Commando
Pillisnorks
Quiet Men - Quiet
Russian Submarines
SLAM
Terror / HS Art
The Vertex
Anser du att jag missat något så vill jag att ni hör av er.
Hagfors torg
![27020-211](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/hagors_torg_1170754443_6809829.jpg)
För att ytterligare accentuera mitt belägg angående kopplingen Rysk torped - Hagfors, bjuder jag på en Idolbild föreställande Hagfors torg.
Näjj hejja...!
![27020-210](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/hagfors_1170753484_6809828.jpg)
När man för en utsocknes berättar att man är Värmlänning, då tror de per automatik att man låter som Bengt Alsterlind och att den värmländska dialekten är homogen. Inget kan vara mer felaktigt. Det vore som att påstå att alla Dalmasar låter likt Gunde eller att alla skåningar talar Malmöitiska.
Ett bra och roligt exempel på diversiteten i Värmlands språkfauna var när TV-programmet ”Värsta språket” besökte Ekshärad ca 3 mil norr om Hagfors. Den dialekt som pratas i Ekshärad skiljer sig markant från Hagforsdialekten och var enligt programmet en av Sveriges absolut ”konstigaste” dialekter. Säga va man vill om ”Exäringer”, men inte pratar de värst konstigt. Vi har som sagt vår egen speciella dialekt.
När någon vill veta hur Hagforsdialekten låter brukar jag använda mig av två exempel. Huuun sprang övver bôgen mää rôglimpa i muun. (Hunden sprag över bågen, det vill säga den lokala bron i Hagfors, med råglimpan i munnen. Samt: Vassärrämärrä? Hur är det med dig?
Det sista och många andra fina exempel på vår dialekt finns nu på en speciell hemsida. Hagförs.se där man kan lära sig allehandla Hagforsuttryck och lyssna till dessa i form av ljudklipp. För en inföding som jag är det otroligt skoj. Och för sambon som bott här ett år är det minst lika lustigt.
Jag hävdade med största övertygelse när jag hörde att Ulf Malmros skulle göra en gagsterfilm på värmländska att han borde definitivt ha en ”Hagforstorped” modell rysk men med Hagforsdialet, i filmen. Lyssna bara på Hachatt och Dängôr så hittar ni det karga, hårda i vår dialekt. Att Ulf kunde missa ett sådant tillfälle är som vi sägar Anskrämmligt å hacatt.
Så passa på nu att vidga din ”hörförståelse”. Mitt förslag är att du utmanar dina kompisar på att gissa vad som sägs. Ni kan turas om att tävla mot varandra. Sidan kommer med all sannolikhet att växa nu när den fått en hel del mediaexponering och det innebär att snaat talôr all tåcken sôm vi jöör i Hagfôrs...Nôôr!
HAGFÖRS.SE
Manipulerade Mongon
Och det slår mig plötsligt att många som röstade på alliansen känner sig nu som - Manipulerade mongon (vilket är namnet på Sveriges första punk LP med PF Commando från Gävle) när vidden av den borgerliga politiken börjar sjunka in.
Marginaliserade men ack så bra!
För helt plötslig svämmar TPB över av bitvis suverän musik från rockhistoriens marginal.
Det började med att jag uppmärksammade att Steve Earle och Steve Forberts plattor fanns att ladda ner. Sen såg jag Dr Feelgood, Graham Parker, Ducks De Luxe, Flamin Groovies och Janne Anderssons gamla favoriter – Be Bop Deluxe!!!
![27020-204](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/be_bop_deluxe_1977_pin_1170587702_6809822.jpg)
Till ovanstående lista kan vi nu också addera: Tommy Conwell, Nick Lowe, The dBs, Holly & The Italians, Jojo Zep and the Falcons, Strife, Cheap Trick, Paul Westerberg, Diesel Park West ,Bram Tchaikovsky och Dions helt suveräna ”Born to be with you”.
![27020-205](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/ducksdeluxe_1170587885_6809823.jpg)
Det här är musiken som aldrig slog igenom på bred front men som älskades av musikaliska entusiaster och när jag nu lyssnar på dessa arister slås jag återigen vilken fantastisk förmåga att skriva låtar denna samling uppvisar. Om det sedan är Bill Nelsons progressiva gitarrkaskader eller Steve Earles blugrass plockande dito är det musik som möts i arvet från Chuck Berry, Elvis, Little Richard och Buddy Holly men på vägen plockat upp andra inspirationskällor som färgat musiken till den optimala musikaliska "drinken".
![27020-209](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/g18199nqxa6_1170588172_6809827.jpg)
Vem kan låta bli att älska The dBs lätt Beach Boys psykedeliska ”She´s not worried” eller den giftindränkta och explosiva ”The fight”. Ducks Deluxes lätt Dylandoftade “West Texas Trucking Board” (som f.ö. kamrat Mats påstår later som Smokie, fast han tycker också att pubrock är en lite för marginaliserad genre). Holly & the Italians Phil Spectorinspirerade “Just for tonight”. Tommy Conwell & The Young Rublers fantastiska version av Jules Sheers “If we never meet again”. Den Spectorproducerade “Born to be with you” med Dion. Bram Tchaikovsky underbara popbagatell – ”Shara smiles”. Eller varför inte den definitva låten mot dödsstraffet - Steve Earles ”Billy Austin”.
Ja, listan kan göras mycket lång.
![27020-207](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/holly_1170587981_6809825.jpg)
Jag känner mig oerhört privilegierad för att jag har upptäckt de ovan nämnda artisterna. Men blir samtidigt oerhört nedstämnd att det är massproducerad och könslös musik de flesta konsumerar. Musik där det inte är innehållet utan produkten som är det primära. Men det som gläder mig är att det verkar ändå finnas någon universell rättvisa att musiken nu sprids över nätet och fler får chansen att upptäcka artisterna och deras suveräna musikaliska hantverk.
De flesta av skivorna finns inte på cd utan är vinylrippar, det säger något om skivbolagens inställning. Och jag skulle personligen hellre skicka pengarna direkt hem till artisten än att skivbolaget ger honom eller henne en procent av beloppet.
![27020-208](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/steve_forbert_1170588100_6809826.png)
Avslutningsvis tycker jag att vi som gillar marginalartisterna ska resa oss som en man och skriva om den där sura musikhistorieboken där man sätter likhetstecken mellan listplacering och historisk betydelse. För ett sådant resonemang innebör ju att Crazy Frog är viktigare för musikhistorien än säg The Magic Numbers eller Brightblack Morning Light.
Hårresande - 20 år av hår
![27020-203](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/en_juste_pudel_1170414127_6809821.jpg)
För 20 år sedan hade jag en schysst pudelfrilla.
Då ville jag spara till långt, men ville inte ha mittbena.
Sen var det viktigt med VOLYM! *hehe*
![27020-200](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/fp_dag_finn_1170411146_6809818.jpg)
Ahhh. 1991 då ville jag göra nåt annat. Modellerat efter Fredrik Von Gerber. Bockskägget kopierade jag från sångaren i Uncle Sam och Shaggy i Scooby Doo. Post-glam, pre-grunge.
![27020-197](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/frisyr_94_1170410884_6809815.jpg)
Ju mer håret växte desto mindre glam men mera hårdrock.
1994 var det så här långt. Bockskägget kapades i samma stund som det blev modernt.
![27020-198](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/frisyr_96_1170410897_6809816.jpg)
1996 hade jag kapat håret efter en rejält misslyckad hemmablekning, men kunde inte vänja mig att vara korthårig. Så jag lät det växa ut igen. 1997-8 såg jag ut så här.
![27020-199](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/frisyr_98_1170410915_6809817.jpg)
Nästa försök att klippa sig gick bättre.
1999 var året då jag använde videokamera för att dokumentera frisyren.
Efter detta höll jag frisyren kort. Tuppkam klippte jag 2002. Fast det var då Beckhams "fena" var inne så efter att ha kallats Beckham hela Roskildefestivalen. Kapades den raskt av.
![27020-201](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/jag_1170412215_6809819.jpg)
2004
![27020-202](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/picture_25_1170412420_6809820.jpg)
2005
Men...
![27020-195](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/frisyr_06_1170410839_6809813.jpg)
Sommaren 2006 kom den tillbaka. För att återigen falla i augusti.
På grund av slapphet jobbigt att ha fjong hela tiden ;o)
![27020-196](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/frisyr_06_07_1170410868_6809814.jpg)
Sedan dess har den vuxit ut för att nyligen kapas igen. Jobbigt med tuppkam till mössväder.
Så nu är det kort, kort..typ kort.
Sammanfattningsvis gillar jag alla mina gamla frisyrer. Jag skäms inte ett skit ens för pudelfrillan. Den funkade finfint då. Och vad jag ska ha för frisyr i "framtiden" när jag ska ut och jobba som lärare i skolan.
Ja det vete fåglarna!
Mordhot mot radiokanaler
Personligen står jag mer frågande, för det borde väl vara tvärtom. Att NRJ och Mix megapol borde få mordhot på grund av den vidriga musik de SPELAR!
Tur att Internet finns.
"We want the airwaves"
Balsam för själen
![27020-193](http://web.archive.org./web/20180914194319im_/https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/27020/images/2007/8allthree_1170326304_6809811.jpg)
Lasse, Lasse liten din tunga är svart
Lars Danielsson. Sa inte din mamma åt dig att det är fult att ljuga.
Tänk så mycket lättare om du hade sagt sanningen. Då hade du varit landshövding idag och sovit gott om nätterna.
Och så flög biståndet... bort
Min undran blir då: Hade det inte varit bättre att pengarna använts till bistånd och ministern hade utnyttjat tekniken, webkonferens, telefoni eller dylikt, så hade man sparat miljön och pengarna hade gått till de behövande?
Fast så enkla lösningar får man väl inte tillämpa om man har möjligheten att gödsla med andras pengar.