Cutremur
Cutremur sau seism sunt termenii folosiți pentru mișcările pământului, ce constau în vibrații generate în zonele interne ale Terrei, propagate în formă de unde prin roci. Aceste vibrații rezultă din mișcările plăcilor tectonice, fiind des cauzate de o activitate vulcanică.
Cuvântul cutremur este folosit doar pentru acele mișcări ale plăcilor tectonice care provoacă daune majore, seism sau mișcări seismice pentru cele care trec neobservate și mișcări non-seismice pentru cele provocate de om.
Scara seismologică a lui Richter este o scală logaritmică, care este folosită pentru evaluarea magnitudinii unui eveniment seismic.
Cutremurele puternice pot distruge construcții, clădiri, chiar localități întregi, provoacă alunecări de teren, chiar catastrofe naturale. Cutremurele submarine pot declanșa formarea de valuri uriașe (de până la 30 de m înălțime și atingând viteze neașteptate (800 km/h). Astfel, în Oceanul Pacific fenomenele tzunami (provocate de cutremurele submarine) au produs pagube materiale foarte mari, cu pierderi de vieți omenești.
Știința care se ocupă cu studiul cutremurelor (mișcărilor seismice) se numește seismologie.
Cuprins
Cutremurele în istorie[modificare | modificare sursă]
Între secolul al V-lea î.Hr. și secolul al XIV-lea d.Hr., oamenii considerau că seismele sunt provocate, de regulă, de curenți de aer aflați în interiorul cavităților Pământului.[1] Exista însă și ideea conform căreia cutremurele apăreau ca urmare a tensiunilor existente în scoarță între apă și pământ, idee avansată de filosoful grec Thales din Milet, în secolul al VI-lea î.Hr.[1] Mai târziu, în primul secol al erei noastre, Plinius cel Bătrân vorbea despre seisme ca fiind „furtuni subpământene”.[1]
Cutremurul de pământ[modificare | modificare sursă]
Prin studiul cutremurelor, la observatoarele seismice răspândite pe glob, cu ajutorul unui aparat de înregistrare a cutremurului s-a constatat că aceste mișcări ale scoarței pământului au un centru în adâncime de propagare circulară a undelor seismice. Punctul de la suprafață, (situat deasupra hipocentrului), în care se măsoară intensitatea cutremurului este numit epicentru. De aceea intensitatea cutremurului este definită nu numai de intensitatea și direcția de propagare a undelor, ci și de profunzimea hipocentrului (adâncimi măsurate până la 700 km). Intensitatea cutremurului, măsurată în epicentru, va fi cu atât mai mare cu cât hipocentrul este mai aproape de suprafață. La un cutremur se pot deosebi mișcări orizontale, verticale și de torsiune. În funcție de cauzele care le produc, se deosebesc: cutremure tectonice, cutremure vulcanice și cutremure de prăbușire.
Distribuția cutremurelor[modificare | modificare sursă]
Harta seismicității evidențiază teritoriile în care seismele se manifestă puternic și frecvent:
- centura de foc a Pacificului, căreia îi revin circa 80% din cutremurele puternice globale și 90% din toată energia seismică anuală
- brâul Mediteranean-Himalaian, care cuprinde și munții Carpați cu zona seismogenă Vrancea
Celelalte zone seismice, Oceanul Atlantic, partea interioară a Oceanului Pacific, Riftul Est-African ș.a. au o activitate seismică mai redusă.
Țara cu cele mai frecvente cutremure este Japonia. Cele mai puternice cutremure din România își au focarul în munții Vrancei, fiind produse de mișcări ale scoarței terestre.
Există și zone unde cutremurele nu se produc. Aceste zone, numite aseismice sunt următoarele: scutul baltic, canadian, brazilian, african, australian, platforma rusă, Groenlanda ș.a..
Cauzele producerii cutremurelor[modificare | modificare sursă]
Cauzele producerii cutremurelor pot fi de două feluri:
1. Naturale:
- deplasarea plăcilor tectonice
- erupții vulcanice
- impactul cu meteoriți
2. Antropice ( non-seismice)
- mijloacele de transport(produc minicutremure)
- explozii subterane antropice (de exemplu un test nuclear subteran)
- edificii care se surpă (mine abandonate de exemplu)
Anual se înregistrează circa 500.000 de mișcări seismice, însă doar 0,2% din ele pot provoca pagube.
Urmări ale mișcărilor seismice: energia eliberată declanșează avalanșe și valuri seismice, produce modificări ale mediului natural și antropic în funcție de intensitatea și de modul de propagare a undelor, cu pierderi umane și economice.
Producerea cutremurelor[modificare | modificare sursă]
În momentul în care se declanșează cutremurul, din epicentru, adică din punctul situat deasupra vetrei cutremurului, vor porni unde de șoc. Primele valuri care vor porni se numesc unde primare sau unde P. Acestea sunt valuri longitudinale, care se propagă asemănător cu undele sonore: produc mișcări în sens înainte – înapoi, în direcția de propagare. Undele primare sunt urmate de undele secundare, sau undele S. Sub efectul acestora, rocile se vor zgudui perpendicular pe direcția de mers. Al treilea tip de unde, undele de suprafață, provoacă unduirea solului și accentuează efectul distrugător al undelor secundare.
1. Unda P :
- este o undă longitudinală, de compresie
- determină mișcarea particulelor solului paralel cu direcția de propagare
- unda se deplasează prin compresie-dilatare în direcția de mers
- amplitudinea acestei unde este direct proporțională cu magnitudinea (energia cutremurului)
- este percepută la suprafață de către oameni ca pe o săltare, un mic șoc în plan vertical
- nu este periculoasă pentru structuri (clădiri) deoarece conține (transportă) aproximativ 20% din energia totală a cutremurului
2. Unda S :
- este o undă transversală, de forfecare
- determină mișcarea particulelor solului perpendicular (transversal) față de direcția de propagare
- deplasarea acestei unde este similară cu înaintarea unui șarpe (mișcări ondulatorii stânga-dreapta față de direcția de înaintare)
- este resimțită la suprafață sub forma unei mișcări de forfecare, de balans în plan orizontal
- este periculoasă, deoarece transportă aproximativ 80% din energia totală a cutremurului
- determină distrugeri proporționale cu magnitudinea cutremurului și cu durata de oscilație
- clădirile cad datorită intrării în rezonanță a frecvenței proprii de oscilație a structurii clădirii cu frecvența undei incidente, în acest caz efectul distructiv fiind puternic amplificat .
![](http://web.archive.org./web/20170301210825im_/https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ae/Cho_Oyu%2C_Nepal.jpg/200px-Cho_Oyu%2C_Nepal.jpg)
Suprafața globului este divizată în plăci tectonice. În timpul deplasării lor, acestea inevitabil vor întâlni alte plăci tectonice în cale. Când două plăci se întâlnesc, își lovesc și își deformează marginile astfel:
- 1. Margini divergente
Dacă se întâlnesc două plăci a căror margini sunt formate din crustă oceanică și care se mișcă depărtându-se una de alta, în spațiul care apare, iese la suprafață roca încinsă din manta, formându-se vulcani. Această rocă încinsă se răcește în apa oceanului, se întărește și duce la formarea unei noi cruste oceanice. Ea împinge cele două plăci forțându-le să se depărteze ducând la apariția cutremurelor în locul respectiv. Locul în care acest fenomen apare se numește zonă de divergență.
- 2.Margini convergente
Când două plăci se ciocnesc, o parte din marginile lor se distruge. Rezultatul acestor distrugeri depinde de tipul de cruste de la marginea plăcilor care se ciocnesc. Astfel: - dacă se ciocnește o placă oceanică de una continentală, cea oceanică, fiind mai subțire și mai densă va fi forțată să intre sub cea continentală care este mai ușoară și mai groasă. Aici apare fenomenul de subducție . Crăpătura scoarței pe unde placa pătrunde în manta se numește fosă. -când se ciocnesc 2 plăci oceanice, de asemenea una poate fi împinsă sub cealaltă. -când se ciocnesc două plăci continentale, se creează arii de munți pentru că marginile care se ciocnesc se vor încreți, se vor compresa și vor fi împinse la suprafață. Acesta este procesul formării munților prin încrețire (ex.: Himalaya). Zona în care două plăci se ciocnesc se numește zonă de convergență.
- 3.Când plăcile tectonice trec unele pe lângă altele ele vor aluneca, se vor lipi, se vor freca una de alta ducând la apariția unei presiuni care va face ca plăcile să se zguduie, să se smucească formând cutremure.
Cutremure cunoscute[modificare | modificare sursă]
Europa[modificare | modificare sursă]
- 464 î.Hr., Cutremur Sparta, 20.000 morți
- 1268, Cutremur în Cilicia Turcia, 60.000 de morți
- 1356, 18 octombrie, Cutremur la Basel, Elveția, până azi cel mai puternic cutremur Europa centrală
- 1456, 5 decembrie, Cutremur distruge orașul Napoli, 30.000 până la 40.000 morți
- 1693, 11 ianuarie, Cutremur în Sicilia(Italia), 60.000 de morți
- 1755, 1 noiembrie, Marele cutremur din Lisabona
- 1756, 18 februarie, Cutremur pe Valea Rinului, Germania cu Epicentru în Düren, Cutremur cel mai puternic din Germania de gradul VIII apreciat pe Merc alli. Studii geologice ulterioare 6,2 grade Richter.
- 1783, 4 februarie, Cutremur în (Calabria) Italia, 50.000 de morți
- 1802, 26 octombrie, Cutremur cu magnitudine 8,2, România, zona seismică Vrancea. Unul din cele mai puternice cutremure din România, resimțit pana în Moscova, Moldova, Bulgaria, Turcia. Vezi și Cutremurul din 1802 (România).
- 1908, 28 decembrie, (7,5 grade) Cutremurul distruge Messina (Sicilia) și Reggio Calabria (pe peninsula Italiei) circa 84.000 morți (70.000 in Messina, 15.000 in Reggio Calabria).
- 1915, 13 ianuarie, Cutremur în Avezzano Italia
- 1940, 10 noiembrie, Cutremur de gradul 7,4 în România, circa 1.000 de morți (vezi și Cutremurul din 1940)
- 1952, 4 noiembrie, Cutremur de gradul 9 în Rusia
- 1977, 4 martie, Cutremur de gradul 7,2 în România (vezi și Cutremurul din 1977)
- 1978, 3 septembrie, Cutremur de gradul 5,7 în Albstadt, Schwäbische Alb, Germania Pagube în valoare de milioane de mărci.
- 1992, 13 aprilie, Cutremur de gradul 5,9 în Roermond graniță cu Olanda și Germania, 1 mort
- 1999, 17 august, Cutremur de gradul 7,4 în nord-vestul Turciei, peste 20.000 de morți
- 2006, 8 ianuarie, Cutremur de gradul 6,9 în Grecia , Epicentru circa 200 km sud-vest de Atena
- 2007, 21 februarie, Cutremur de gradul 6,2 în Norvegia; este cel mai puternic seism înregistrat vreodată în această țară
- 2008, 16 decembrie, Cutremur de gradul 4,7 în Suedia; Nu s-au înregistrat victime; este cel mai puternic cutremur din Suedia din ultimii 100 de ani.
- 2009, 6 aprilie 2009, cutremur de gradul 6,3 în Italia. Cutremurul este considerat cel mai grav înregistrat în Italia în ultimii zece ani. După cutremur au fost înregistrate circa 280 de replici, unele cu magnitudinea de moment 6,2 și al căror hipocentru a fost localizat în zona L'Aquila.
- 2009, 25 aprilie, Cutremur de gradul 5,02 cu epicentru la 95,80 km adâncime, în zona Vrancea, România. Nu s-au înregistrat victime; a fost resimțit în puține localități.
- 2009, 5 august, Cutremur de gradul 5,5 cu epicentru la 6 km adâncime, în zona Shabla, Bulgaria, Marea Neagră.
- 2009, 6 septembrie, Cutremur de gradul 5,2 în Peshkopia, nord-estul Albaniei. Seismul a produs pagube materiale, dar nu și victime.
America de Nord[modificare | modificare sursă]
- 1957, 9 martie, cutremur de gradul 8,6 în Alaska
- 1964, 28 martie, cutremur de gradul 9,2 în Alaska
- 1965, 4 februarie, cutremur de gradul 8,7 în Alaska
- 1985, 19 septembrie, cutremur de gradul 8,1 în Ciudad de Mexico
- 2007, 9 ianuarie, cutremur de gradul 5,6 în provincia Columbia Britanică din Canada
- 2012, 20 martie, cutremur de gradul 7,4 în Ciudad de Mexico
America Centrală[modificare | modificare sursă]
- 2010, 12 ianuarie, cutremur de gradul 7,0 în Haiti
America de Sud[modificare | modificare sursă]
- 1906, 31 ianuarie, Cutremur de gradul 8,8 în Ecuador
- 1960, 22 mai, Cutremur de gradul 9,5 în Chile, cel mai puternic seism înregistrat (vezi Cutremurul din Chile (1960))
- 1970, Cutremur în Peru, 66000 de morți
- 2006, 13 noiembrie, Cutremur de gradul 6,7 în provincia Santiago del Estero din Argentina
- 2010, 27 februarie, Cutremur de gradul 8,8 în Oceanul Pacific cu efecte devastatoare pentru Chile
Asia[modificare | modificare sursă]
- 856 î.Hr., 22 decembrie, Cutremur în Damghan (Iran), circa 200.000 de morți
- 893 î.Hr., 23 martie, Cutremur în Ardabil (Iran), circa 150.000 de morți
- 1138, 9 august, Cutremur în Aleppo (Siria), circa 230.000 de morți
- 1290, septembrie, Cutremur în Chihli (China), circa 100000 de morți
- 1556, 23 ianuarie, Cutremur în (Shansi) China, circa 830.000 de morți
- 1667, Cutremur în Shamakha Azerbaijan, circa 80.000 de morți
- 1727, 18 noiembrie, Cutremur în (Tabriz) Iran, circa 77.000 de morți
- 1737, 11 octombrie, Cutremur în Calcutta India, circa 300.000 de morți
- 1923, 1 septembrie, Cutremur de gradul 8,3 în Regiunea Kantō (Japonia), circa 143.000 de morți
- 1927, 22 mai, Cutremur de gradul 8,3 în China, circa 200.000 de morți
- 1929, 16 decembrie, Cutremur de gradul 8,6 în Gansu (China), circa 200.000 de morți
- 1932, 25 decembrie, Cutremur de gradul 7,6 în China, circa 70.000 de morți
- 1935, 30 mai, Cutremur de gradul 7,5 în Quetta (Pakistan), între 30.000 și 60.000 de morți
- 1938, 1 februarie, Cutremur de gradul 8,5 în Indonezia
- 1948, 5 octombrie, Cutremur de gradul 7,3 în Ashgabat (Turkmenistan), circa 110.000 de morți
- 1950, 15 august, Cutremur de gradul 8,6 în India
- 1976, 27 iulie, Cutremur în Tangshan (China), circa 255.000 de morți
- 1990, 20 iunie, Cutremur de gradul 7,7 în Iran, circa 50.000 de morți
- 1993, 30 septembrie, Cutremur de gradul 6,4 în Maharastra (India), circa 7.600 de morți
- 1995, 17 ianuarie, Cutremur de gradul 7,2 în Kobe-Osaka (Japonia), circa 6.500 de morți
- 1998, 22 mai, Cutremur de gradul 7,1 în Afganistan, circa 5.000 de morți
- 2001, 26 ianuarie, Cutremur de gradul 7,9 în Gujarat India, peste 20.000 de morți
- 2003, 22 mai, Cutremur în Bam (Iran), circa 31.000 de morți
- 2004, 26 decembrie, Cutremur de gradul 9,1 în Sumatra (Indonezia), peste 220.000 de morți
- 2005, 28 martie, Cutremur de gradul 8,7 în Sumatra (Indonezia), circa 1.000 de morți
- 2007, 21 ianuarie, Cutremur de gradul 7,2 în Indonezia
- 2008, 12 mai, Cutremur de gradul 7,5 în China, circa 55.000 morti
- 2011, 11 martie, Cutremur de gradul 8.9, (urmat de tsunami), pe coasta de est a Japoniei, în apropierea orașului Sendai.[2][3][4][5]
- 2011, 23 octombrie, Cutremur în Turcia de 7.6 grade[6]
- 2012, 11 aprilie, Cutremur de gradul 8,2 în Sumatra (Indonezia) [7]
Africa[modificare | modificare sursă]
- 236, Cutremur în Algeria
- 1856, 22 august, Cutremur de gradul 7,3 în Algeria
- 1910, 24 iunie, Cutremur de gradul 6,6 în Algeria
Cele mai intense cutremure înregistrate[modificare | modificare sursă]
După datele furnizate de USGS; magnitudinea pe scara Richter.
Nr.crt. | denumire | locul | data | magnitudine | mențiuni |
---|---|---|---|---|---|
1. | Cutremur în Chile | Chile | 22.05.1960 | 9,5 | 1655 de morți, 3000 de răniți și 2 milioane fără adăpost |
2. | Prince William Sund | Alaska | 28.03.1964 | 9,2 | |
3. | Cutremur în Oceanul Indian | Sumatra | 26.12.2004 | 9,1 | După noile interpretări a avut intensitatea de 10,1-11.3 |
4. | Kamciatka | Rusia | 04.11.1952 | 9,0 | |
5. | Cutremurul din Sendai (2011) | Japonia | 11.03.2011 | 9,0 | |
6. | Oceanul Pacific | Chile | 27.02.2010 | 8,8 | |
7. | Cutremur în Ecuador | Ecuador | 31.01.1906 | 8,8 | |
8. | Rat Islands | Alaska | 04.02.1965 | 8,7 | |
9. | Cutremur în Nord-Sumatra | Nord-Sumatra | 28.03.2005 | 8,6 | |
10. | Assam | Tibet | 15.08.1950 | 8,6 | |
11. | Andreanof Islands | Alaska | 09.03.1957 | 8,6 | După noi aprecieri mai puțin de 13 |
12. | Cutremur în Bandasee | Indonezia | 01.02.1938 | 8,5 | |
13. | Kamciatka | Rusia | 03.02.1923 | 8,5 | |
14. | Chile-Argentina | Chile | 11.11.1922 | 8,5 | După noi aprecieri mai mult de 8,3 |
15. | Kuril Islands | Insulele Kurile | 13.10.1963 | 8,5 | |
16. | Ningxia-Gansu | China | 16.12.1920 | 7,8 | După noi aprecieri mai puțin de 8,6 |
Măsurarea cutremurelor[modificare | modificare sursă]
Există diferite aparate pentru măsurarea caracteristicelor cutremurelor. Dintre acestea cele mai importante sunt accelerografele și seismografele.
Cele mai cunoscute scări de măsurare sunt Scara Richter (pentru magnitudinea cutremurelor) și Scara Mercalli (pentru intensitatea cutremurelor).
Imagini[modificare | modificare sursă]
-
Cutremurul din Northridge (1994)
Vezi și[modificare | modificare sursă]
- Scara Mercalli
- Scara Richter
- Vulcanism
- Straturile pământului
- Dinamica scoarței terestre
- Institutul Național de Cercetare-Dezvoltare pentru Fizica Pământului (INCDFP)
Note[modificare | modificare sursă]
- ^ a b c Când Pământul se mișcă, 7 martie 2010, Anca Aldea, Jurnalul Național, accesat la 7 iulie 2012
- ^ Prima zi a catastrofei din Japonia
- ^ Magnitude: 8.9 (Mw) - Near East Coast of Honshu, Japan Potsdam - Earthquake Bulletin (geofon.gfz-potsdam.de/)
- ^ Magnitude 8.9 - Near East Coast of Honshu, Japan (earthquake.usgs.gov/)
- ^ Magnitude Mw 8.9 - Near East Coast of Honshu, Japan (emsc-csem.org/)
- ^ GEOFON Program GFZ Potsdam :: gfz2011utuo
- ^ Magnitude: 8.5 (Mw) - Off West Coast of Northern Sumatra
Legături externe[modificare | modificare sursă]
- „Cutremur” la DEX online
- Institutul Național pentru Fizica Pământului
- European-Mediterranean Seismological Centre
- Despre cutremure
- Informații despre seismele care au loc în România, ce trebuie făcut în caz de cutremur
- Principiile unui cutremur și sisteme de avertizare
- Ultimele cutremure din zona României
- Harta ultimelor cutremure din România
- Cutremure în ultimele 24 de ore
- Lista cutremurelor din lume pe ultimele 7 zile, cu magnitudine mai mare de 4 grade pe scara Richter. Localizare pe hartă
- Lista regiunilor seismice Flinn-Engdahl (earthquake.usgs.gov/)
- Protecția Antiseismică în caz de cutremur, 26 aprilie 2009, Jurnalul Național
- Institutul Național C-D pentru Fizica Pǎmântului (INCDFP) în lupta cu "secundele" cutremurelor vrâncene, 4 martie 2007, Jurnalul Național
- Scurtă istorie a celor mai devastatoare cutremure, Historia
- Cutremurele care au lovit România, 28 februarie 2011, Adevărul
- Cutremur 4 octombrie 2011, 4 octombrie 2011, iPloiesti.ro
- România, punct fierbinte pe harta cutremurelor, 8 aprilie 2008, Andrada Fiscutean, Descoperă
- „Punctele fierbinți” unde iau naștere super-cutremurele, 6 decembrie 2012, Descoperă
- Cele 5 mari cutremure care au zguduit lumea, 31 martie 2011, Laurentiu Dologa, Ziare.com
- Cum și de ce se produc cutremurele de pământ, 24 aprilie 2009, Elena Marinescu, România liberă
|
|