Хаџе Насирудин Туси
Хаџе Насирудин Туси | |
---|---|
Пуно име | Абу Џафар Мухамад ибн Мухамад ибн Хасан Туси |
Датум рођења | 1201. |
Место рођења | Тус Иран |
Датум смрти | 1274. |
Место смрти | Багдад Ирак |
Религија | Персијска филозофија |
Школа филозофије | илуминативна филозофија и доктринарна гноза |
Интересовања | медицина, астрономија, филозофија, теологија, метафизика, логика, математика, поезија, јуриспруденција |
Абу Џафар Мухамад ибн Мухамад ибн Хасан Туси је познат по именима Хаџе Насирудин Туси, Хаџе или Хаџе-Насир, рођен је у граду Тус, у североисточном делу Ирана, 1201.године. Умро је, након једномесечне болести, у Багдаду 1274. године. Рано је почео да студира јуриспруденцију, методологију јуриспруденције и основе рационалних наука. У Тусу се упознао са одређеним делима из логике, природних наука и матефизике, касније завршава највише степене стручног традиционалног образовања, теологије, филозофије и математике. [1]
Живот и политички утицај[уреди]
У 13. веку, исламска филозофија је још једном добила неоспорив друштвени значај захваљујући неуморном раду и брилијантним резултатима научног живота Насирудина Тусија, познатог по имену Хаџе или Хаџе-Насир. Хаџе је маестрално познавао бројне дисциплине традионалних наука и његово име неодољиво подсећа на доба поновног живота и свестраног процвата исламских наука. Rођен је у граду Тус, у северозападном делу данашњег Ирана, 1201. године. У свом завичају, пред својим оцем који је био познати јурист, изузетно рано је почео да студира јуриспруденцију, методологију јуриспруденције и основе рационалних наука. Највероватније у Тусу упознао се и са одређеним делима из логике, природних наука и метафизике. Након тога, он одлази у утицајне центре ондашње учености, у оближњи град Нишапур и касније у Багдад, где ће завршити највише степене стручног традиционалног образовања и одлично савладати значајна дела из теологије (калам), филозофије и математике. Хаџе је филозофију учио код Фаридудина Дамада Нишабурија, који је припадао четвртој генерацији ученика Ибн Сине. Пред њим је детаљно изучио текст познате Ибн Синине филозофске књиге ал-Ишарат. Медицину је, на основу текста, такође Ибн Синине, књиге Канон, учио пред Кутбудином ал-Мисријем, а математику углавном код гласовитог Кемалудина ибн Јунуса.
Хаџе је живео у једном од најсуровијих периода у историји муслиманских друштава. Тужне године нове судбине и патње почињу онда када се Великом Хорасану приближавала немилосрдна монголска војска из централне Азије и рушила и палила све пред собом. Нестали су, један за другим, велелепни симболи исламске цивилизације и учености. Бројне школе и библиотеке од непроцењивог значаја потпуно су изгорели. У целом том крају, једино су исмаилитска војна утврђења остала заштићена и релативно мирна. По захтеву ондашњег заповедника исмаилита, Хаџе се склања у њихове тврђаве где, као изврсни научник, добија посебан углед и друштвени утицај. Моћни монголски владар Хулагу-кан (1217–1265) свргнуо је исмаилите с власти 1256. и запосео све северне пределе данашњег Ирана. Но, и он је показивао изразито поштовање према науци и астрономији, што је било узрок да Хаџе можда неочекивано постане њихов угледни помоћник и научни саветник. Уз подршку Хулагуа, Хаџе је 1259. основао спектакуларну опсерваторију (rasad-hane) у граду Марага, у данашњем иранском Азербејџану. Опсерваторија је била опремљена најбољим инструментима од којих су неки били конструисани први пут.
За време Хулагуове владавине, као и за време владавине његовог наследника Абаке, Хаџе је био изузетно угледан и утицајан политичар. умро је, након једномесечне болести, у Багдаду 1274. године. [1]
Извори[уреди]
Литература[уреди]
- Халиловић, T., Халиловић, С. и Халиловић, M. (2014), Кратка историја исламске филозофије, Београд, Центар за религијске науке „Ком”, стр. 126–127.
Спољашње везе[уреди]
![]() |
Хаџе Насирудин Туси на Викимедијиној остави. |
- Ragep, F. Jamil (2007). „Ṭūsī: Abū Jaʿfar Muḥammad ibn Muḥammad ibn al‐Ḥasan Naṣīr al‐Dīn al‐Ṭūsī”. Ур.: Thomas Hockey; et al. The Biographical Encyclopedia of Astronomers. New York: Springer. стр. 1153—5. ISBN 978-0-387-31022-0. (PDF version)
- Nasr, Seyyed Hossein (2008) [1970-80]. „Al-Ṭūsī, Muḥammad Ibn Muḥammad Ibn Al-Ḥasan Usually Known as Naṣir Al-Dīn”. Complete Dictionary of Scientific Biography. Encyclopedia.com.
- Biography by Islamic Philosophy Online
- Biography by The Internet Encyclopedia of Philosophy
- Kerry Magruder, History of Science Online: Islamic and Early Medieval Science, University of Oklahoma
- Islam Online.
- http://www.famousmuslims.com/NASIR%20AL-DIN%20AL-TUSI.htm
- „Nasir al-Din al-Tusi (Persian scholar) -- Encyclopedia Britannica”. britannica.com. Приступљено 16. 01. 2014.
- The Rekhaganita. An 18th century Sanskrit translation of Nasir al-Din al-Tusi's recension of Euclid's Elements.
- Richard Covington, Rediscovering Arabic Science, 2007, Saudi Aramco World