ГУАМ
GUAM Organization for Democracy and Economic Development | |
---|---|
![]() |
|
![]() Члени ГУАМ та країни спостерігачі. |
|
Абревіатура | GUAM, ГУАМ, სუამი |
Заснування | 26 травня 2006 |
Штаб-квартира | ![]() |
Розташування | ![]() |
Членство |
4 держави
|
Офіційні мови | російська, англійська |
Генеральний секретар | Валерій Чечелашвілі |
Веб-сайт | guam-organization.org |
![](http://web.archive.org./web/20170212130017im_/https://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/thumb/a/a7/%D0%A1%D0%B5%D0%BA%D1%80%D0%B5%D1%82%D0%B0%D1%80%D1%96%D0%B0%D1%82_%D0%93%D0%A3%D0%90%D0%9C.jpg/200px-%D0%A1%D0%B5%D0%BA%D1%80%D0%B5%D1%82%D0%B0%D1%80%D1%96%D0%B0%D1%82_%D0%93%D0%A3%D0%90%D0%9C.jpg)
Організація за демократію та економічний розвиток ГУАМ — регіональне об'єднання чотирьох держав: Грузії, України, Азербайджанської Республіки та Республіки Молдова. В основі утворення цієї форми співпраці лежить єдність позицій країн із подібними політичними й економічними зовнішніми орієнтаціями. Організація створена в 1997 для протистояння впливу Росії в регіоні й отримала підтримку США.
У 1999 організація була перейменована у ГУУАМ завдяки вступу Республіки Узбекистан до неї, яка, однак, вийшла з організації 5 травня 2005, викликавши повернення початкової назви. Штаб-квартира розташована у Києві на Майдані Незалежності.
Зміст
Історія утворення[ред. • ред. код]
Заснування політико-консультативного форуму ГУАМ у складі 4 країн (України, Азербайджанської Республіки, Грузії й Республіки Молдова) відбулося 10 жовтня 1997 року в Страсбурзі під час Саміту Ради Європи, під час якого було схвалено Спільне Комюніке глав України, Грузії, Азербайджану й Молдови. У цьому документі було зафіксовано рівень політичного зближення й практичного співробітництва між країнами цієї групи, спільність позицій з ключових міжнародних проблем й процесів у пострадянському просторі.
24 квітня 1999 року під час Вашингтонського саміту президентів країн-членів до ГУАМ приєднався Узбекистан[1]. Розширене таким чином об'єднання держав отримало назву ГУУАМ. Мета, принципи та напрямки співробітництва а також організаційна структура ГУУАМ були закріплені у Ялтинській Хартії ГУУАМ, ухваленій 7 червня 2001 року[2] та Кишинівській декларації глав держав ГУУАМ "В ім'я демократії, стабільності та розвитку" від 22 квітня 2005 року[3].
5 травня 2005 року президент Республіки Узбекистан оголосив про вихід з ГУУАМ, у зв'язку з чим 23 травня 2006 року главами держав України, Азербайджану, Грузії й Молдови ухвалена Київська декларація про створення "Організації за демократію та економічний розвиток - ГУАМ" з секретаріатом у м. Києві[4].
Співпраця[ред. • ред. код]
Спільні економічні зацікавлення держав ГУАМ найбільше зосереджені навколо питань транспортування прикаспійських енергоносіїв та прокладання нових транзитних маршрутів через Кавказький регіон.
Ефективним напрямком економічної співпраці є розвиток інвестиційної діяльності між державами ГУАМ, створення спільних підприємств з переробки сільськогосподарської продукції, в галузі машинобудування, енергетики і транспорту.
Іншим важливим напрямком співпраці в межах ГУАМ є проблеми безпеки й стабільності в регіоні. Співпраця делегацій країн ГУАМ в рамках міжнародних організацій, в першу чергу ООН та ОБСЄ, втілюється на постійній основі, що включає постійні консультації з метою обговорення тих чи інших питань, які виникають під час роботи та торкаються інтересів країн ГУАМ, та вироблення спільних позицій. Започатковано механізм головування національних делегацій країн ГУАМ у рамках міжнародних організацій.
Зміцнення і поглиблення цієї форми співпраці країн ГУАМ допомагає ефективнішому узгодженню окремих позицій та зусиль країн об'єднання, втілення їхніх державних інтересів у діяльності міжнародних організацій.
Учасники об'єднання зацікавлені у всебічному розвитку співпраці з третіми країнами та міжнародними організаціями, які виявляють зацікавленість до діяльності ГУАМ та можуть сприяти досягненню цілей та принципів, викладених у Ялтинській Хартії ГУАМ. З цією метою в рамках об'єднання за ініціативою України створюється інститут спостерігачів. До порядку денного 58-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН включено питання про надання ГУАМ статусу спостерігача в ГА ООН.
Структура[ред. • ред. код]
- Найвищим органом об'єднання ГУАМ є щорічна зустріч глав держав країн-учасниць ГУАМ.
- Виконавчим органом ГУАМ є Рада міністрів закордонних справ країн ГУАМ.
- Робочим органом ГУАМ є Комітет національних координаторів (КНК ГУАМ), до складу якого входять координатори по одному від кожної країни-учасниці ГУАМ.
- Виконання функцій інформаційного центру ГУАМ покладено на Інформаційний офіс ГУАМ у Києві.
- Координацію співробітництва між країнами ГУАМ на галузевому рівні покладено на вісім Робочих груп — з питань енергетики, транспорту, з торговельно-економічних питань, з питань інформатики та телекомунікацій, культури, науки та освіти, туризму, боротьби з тероризмом, організованою злочинністю і розповсюдженням наркотиків.
Міжнародно-правові документи (2001 — 2007)[ред. • ред. код]
- Ялтинська Хартія ГУУАМ (7.06.2001 р.);
- Конвенція держав-учасниць ГУУАМ про взаємне надання допомоги з консульських питань (7.06.2001 р.);
- Положення про Раду міністрів закордонних справ країн ГУАМ;
- Угода про створення зони вільної торгівлі між країнами-учасницями ГУАМ;
- Тимчасове положення про Інформаційний офіс ГУАМ в Києві;
- Рішення Глав держав-учасниць ГУАМ про статус спостерігачів у діяльності ГУАМ;
- Угода про співробітництво між Урядами держав-учасниць ГУАМ у сфері боротьби з тероризмом, організованою злочинністю і іншими небезпечними видами злочинів;
- Бакинська декларація "ГУАМ: Об'єднуючи континенти"[5][6];
- Стратегія розвитку галузевого співробітництва ГУАМ;
- Угода про мультимодальні транспортні перевезення;
- Меморандум про співробітництво та взаємодопомогу з питань ядерної та радіаційної безпеки між Урядами держав-членів Організації за демократію та економічний розвиток – ГУАМ.
Міжвідомчі органи[ред. • ред. код]
- Робоча група з торговельно-економічних питань.
- Робоча група з питань енергетики.
- Робоча група з питань боротьби з тероризмом, організованою злочинністю та розповсюдженням наркотиків.
Примітки[ред. • ред. код]
- ↑ Заява Президентів Азербайджанської Республіки, Грузії, Республіки Молдова, України та Республіки Узбекистан від 24.04.1999 рос.
- ↑ Ялтинська Хартія ГУУАМ рос.
- ↑ Кишинівська декларація глав держав ГУУАМ "В ім'я демократії, стабільності та розвитку" рос.
- ↑ Київська декларація про створення Організації за демократію та економічний розвиток - ГУАМрос.
- ↑ Бакинська декларація від 19.07.2007 "ГУАМ: Об'єднуючи континенти"рос.
- ↑ Ухвалена Бакинська декларація саміту ГУАМ
Джерела[ред. • ред. код]
- Головко В. В. ГУУАМ // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наук. думка, 2004. — Т. 2 : Г — Д. — С. 261. — ISBN 966-00-0405-2.
- Офіційний сайт ГУАМ
Див. також[ред. • ред. код]
Організація Чорноморського економічного співробітництва
![]() |
Цю статтю потрібно вікіфікувати, щоб привести її вигляд до стандартів Вікіпедії. (Жовтень 2009) |
|
- Акроніми
- Об'єднання країн
- Міжнародні організації
- Міжнародні економічні організації
- Інтеграція
- Зовнішня політика
- Міжнародна безпека
- Міжнародні відносини України
- Міжнародні відносини Грузії
- Глобалізація
- Договори України
- Угоди Азербайджану
- Українсько-азербайджанські відносини
- Українсько-грузинські відносини
- Українсько-молдовські відносини