Què
és la CNT?
Què
és un sindicat?
Un
sindicat és una associació de treballadors/es que
busquen millores en la seva qualitat de vida tan materials com
culturals. Si ets un/a treballador/a (en actiu, a l'atur,
jubilada...) i creus que aquesta vida no et dóna tot allò
que mereixes, que el teu treball no et permet desenvolupar-te com a
persona, el teu lloc d'actuació com a treballador/a és
un sindicat.
La
CNT, un sindicat de classe.
La
Confederació Nacional del Treball és una confederació
de sindicats de classe que agrupen a treballadors i treballadores de
tots els oficis sense distinció en els seus sindicats de ram.
La CNT és una eina de lluita per a tota la classe
treballadora.
Qui
pot pertànyer a la CNT?
Qualsevol
treballador/a pot estar afiliat/da al sindicat sense que importin les
seves conviccions polítiques o les seves creences religioses.
Només cal que es comprometi a acceptar el nostre pacte
associatiu i a respectar les decisions preses a l'assemblea.
CNT
és una organització independent que uneix sense matisos
a tota la classe treballadora. Per a preservar aquesta independència
els membres de partits polítics o d'organitzacions religioses
no poden usar el sindicat per a fer proselitisme així com
tampoc no podran assumir càrrecs.
En
canvi, a la CNT no hi caben aquelles persones que no poden ser
considerades treballadores com ara empresaris, rentistes, grans
propietaris, executius i alts càrrecs, càrrecs polítics
de l'administració de l'estat, etc.
Policies
i cossos repressors en general tampoc poden ser afiliats a la CNT.
Finalment,
per coherència, tampoc admetem la doble militància de
treballadors/es afiliats/des a altres centrals sindicals.
És
la CNT un altre sindicat més dels molts que existeixen?
La
CNT és diferent. Fem de la democràcia directa la nostra
marca identitària. Aquest tipus de democràcia
consisteix a què les decisions les prenen sempre aquells/es
qui en resultarà afectat. Els nostres estatuts asseguren que
sigui l'assemblea qui prengui les decisions. I a l'assemblea totes
les veus tenen el mateix pes. Si tens les teves raons, podràs
escollir el camí a seguir.
La
CNT és una central sindical que porta molts anys donant guerra
i s'ha distingit durant tota la seva trajectòria per ser una
organització en la qual les decisions es prenen des de la base
: on la gent participa, on no hi ha dirigents i on hi ha una total
llibertat i igualtat en l'intercanvi d'idees, opinions i iniciatives.
A la CNT totes i tots som iguals i ningú no cobra cap sou per
representar als treballadors i treballadores.
La
CNT va ser fundada l'any 1910 i entre les seves victòries hi
trobem les lluites que van desembocar a la jornada de 8 hores, el
descans del dissabte, les vacances pagades, les assegurances per
malaltia, jubilació i atur, la contractació obligatòria
d'aturats.... Ha promogut vagues de lloguers i fundà escoles,
biblioteques, editorials. Va lluitar contra el franquisme i va
col.lectivitzar les terres i la indústria el 1936 originant la
transformació social més radical de la història
d'Europa del segle XX.
Els
principis de la CNT.
Aquest
sindicat es regeix en el seu funcionament pels principis del
sindicalisme revolucionari.
Principi
d'Autogestió:
Pensem que qui ha de decidir sobre els seus problemes és
precisament la gent afectada. Si ningú no treballa per tu,
que ningú no decideixi per tu. Per això la CNT és
un sindicat assembleari: dins seu, qui decideix és sempre
l'assemblea d'afiliats/des.
Principi
de Federalisme:
Cada sindicat de la CNT gaudeix d'autonomia per actuar dins del seu
àmbit i, a la vegada, es confedera amb la resta de sindicats
per poder treballar units enfront les circumstàncies a les
que hagin de donar resposta.
Principi
de Solidaritat
i de Recolzament Mutu:
Tots els sindicats de la CNT han establert un pacte solidari amb la
resta de la confederació que fa que cada agressió que
rebi una de les seves parts sigui resposta per la totalitat de
l'organització. El mateix és aplicable als i a les
militants dels sindicats.
Internacionalisme
proletari.
Les
i els treballadors s'associen en sindicats, aquests es federen a la
vegada a nivell local, regional i nacional dins la CNT i aquesta, al
seu torn, es federa amb sindicats de tot el món dins
l'Associació Internacional de
Treballadors/es (AIT):
la Iª Internacional, l'associació internacional de
l'anarcosindicalisme. I això es deu a que sabem que depenem
els uns dels altres a nivell internacional. Davant el
neo-lliberalisme globalitzador, oposem l'internacionalisme proletari.
La
tàctica de la CNT: l'Acció Directa.
La tàctica de la CNT és l'Acció
Directa. Això significa que la solució dels conflictes
que s'originin han de ser buscades per les persones afectades i sense
intermediaris. Considerem que aquesta manera de treballar ens permet
aprendre i actuar sobre allò que ens afecta i així
assumir responsabilitats. Ser anarcosindicalista implica prendre
decisions i decidir és quelcom molt difícil: significa
tenir problemes ja que una vegada hagis acordat quelcom i s'hagi de
posar en pràctica, moltes vegades ens trobarem amb l'oposició
dels nostres enemics naturals: la patronal. Aquesta està
interessada en fer-te treballar tant com es pugui i pagar-te el menys
possible.. El teu interès és el contrari. Tu vols
treballar menys i viure millor. Però això xoca
frontalment amb els interessos del capitalisme.
La
base de la filosofia de la CNT: l'anarquisme.
Totes aquestes línies de treball de la CNT veuen
de les idees anarquistes. L'anarquisme és una filosofia
política que afirma que la societat pot organitzar-se al marge
del poder polític, sense coacció i sense violència.
Nega, l'anarquisme, la necessitat d'especialistes polítics
capacitats per decidir en nom d'altres persones. Cada individu és
sobirà per a decidir sobre allò que l'afecta.
Aquestes idees estan essent adoptades per multitud de
grups que estan farts d'organitzacions clàssiques basades en
el principi de jerarquia. Les idees alternatives d'autogestió,
participació, descentralització.... són idees
anarquistes. Hi ha una idea negativa, errònia, de l'anarquia
entesa aquesta com a sinònim de caos i violència.
Nosaltres considerem l'anarquia com ordre no imposat, llibertat i
absència de coacció.
Volem la transformació radical de la societat,
l'aboliment del treball assalariat, la revolució social. La
nostra finalitat és el Comunisme Llibertari: un sistema
socio-econòmic que faci de la llibertat i de la igualtat els
seus valors fonamentals. I pensem que per aconseguir els nostres
objectius hem d'usar uns mètodes coherents amb ells: no tot és
vàlid. El fi no pot justificar mai els mitjans. Si volem una
societat lliure, igualitària i fraternal, la nostra
organització ha de ser lliure, igualitària i fraternal.
Però també pensem que cada agressió patronal o
estatal ha de tenir una resposta: no podem posar-hi l'altra galta ni
resignar-nos a la injustícia. Aquest principi d'autodefensa
implica la confrontació amb la patronal i amb les
institucions... per tot això, la CNT és
anarcosindicalista.
De la confluència del sindicalisme revolucionari
que propugna l'emancipació dels i les treballadores per elles
mateixes i l'abolició de la societat de classes, i de
l'anarquisme, amb les seves nocions d'organització no
jeràrquica ni antiautoritària, de coherència
entre fins i mitjans, d'instaurar el comunisme llibertari, etc.
sorgeix l'anarcosindicalisme.
Com
s'organitza la CNT dins una empresa?
A través d'una Secció Sindical que és
el conjunt de treballadors/es afiliats/des en una empresa concreta.
Si l'empresa és de les que fan servir la repressió a
les primeres de canvi, la secció pot treballar en la
clandestinitat. Si l'empresa respecta la legalitat vigent, la secció
actua lliurement.
Totes les seccions de la CNT funcionen a través
de l'assemblea. Aquesta nomena un/a delegat/da que esdevé
portaveu de la resta de companys/es. Aquest portaveu només
transmet les decisions de l'assemblea, no pot decidir res al marge
d'aquesta i és revocable sempre.
Sindicat
de Ram i Sindicat d'Oficis Varis.
Les diferents seccions de CNT d'un mateix ram productiu
poden crear un Sindicat de Ram (del metall, de la construcció,
comerç...) Però si aquests seccions no compten amb el
nombre suficient de militància com per esdevenir sindicat de
ram, es continuen federant en un sindicat d'oficis varis (SOV).
Com
funciona el sindicat?
A través de la seva assemblea d'afiliats. Cada
vegada que es convoca l'assemblea, els afiliats discuteixen l'ordre
del dia del mateix i prenen els seus acords: no hi ha cap organisme
que pugui decidir entre assemblea i assemblea. Només hi ha un
comitè local però no té poder executiu.
Què
és el comitè del sindicat?
L'assemblea del sindicat nomena a unes persones per tal
que obrin els locals, mantinguin relacions amb altres sindicats,
rebin i enviïn la correspondència, recaptin fons....
Tasques que en general no necessiten d'una reunió prèvia
per tal de dur-se a terme. Aquestes persones formen part del que
s'anomena el Comitè Sindical. El comitè de CNT té
una sèrie de limitacions a fi d'evitar que esdevingui un grup
directiu.
Els
límits dels comitès a la CNT.
1.- Els membres del comitè del sindicat i, per
extensió, de tots els comitès de la CNT, no poden
percebre cap salari ni paga pel seu treball al sindicat.
2.- Tots els comitès són instruments de
gestió i coordinació, per tant no poden prendre acords.
Només poden desenvolupar els acords de l'assemblea del
sindicat i les tasques que aquesta els ha encomanat. Si en un cas
d'imperiosa urgència o necessitat haguessin de decidir
quelcom, hauran de sotmetre's al control de l'assemblea que decidirà
si la seva actitud va ésser o no la correcta.
3.- Tots els càrrecs són revocables en
qualsevol moment. L'assemblea és lliure d'obligar a dimitir
als seus representants si així ho estima oportú (es
procura que els càrrecs siguin rotatius).
4.- El comitè com a tal no pot fer propostes a
l'assemblea del sindicat.
5.- Tot comitè ha de ser ratificat en una altra
assemblea després de la seva elecció. Tots els càrrecs
estan sempre a disposició de l'assemblea.
6.- Els membres de partits polítics no poden
tenir càrrecs a la CNT.
7.- Els comitès han d'explicar les gestions de
les diferents secretaries a cada assemblea.
8.- Els comitès de CNT no tenen opinions pròpies:
quan parlen ho fan en nom de la totalitat de l'organització i
dels seus acords. El comitè, a la CNT, és només
un mecanisme de relació i administració, mai un grup de
poder.
Als conflictes, la classe treballadora utilitza les
seves armes:
Tècniques de denúncia, a través de
manifestacions, concentracions, actes de protesta, octavetes, notes
de premsa, etc. Que informen del conflicte a la població a
l'ensems que perjudiquen la imatge pública de l'empresa amb
la que es té el conflicte.
Mecanismes de boicot amb els que es procura que el/la
consumidor/a o l'usuari/a d'una empresa, deixi de consumir el
producte.
El sabotatge, que pretén que el producte o
servei ofertat per l'empresa en qüestió desapareixi del
mercat o no arribi a existir.
La vaga i les seves múltiples variants que
interromp la producció empresarial.
Procediments culturals mitjançant excursions,
convivències, jornades culturals, representació
d'obres de teatre, edicions literàries, concerts, recitals de
poesia i d'altres esdeveniments culturals i artístics que ens
sensibilitzen, que ens treuen de la barra del bar o de la droga
televisiva; que ens consciencien de la realitat del món.
Tot conflicte en el que intervé la CNT és
gradualment extret de l'àmbit de l'empresa per posar-lo en un
àmbit local, regional, nacional o internacional si s'escau.
Mitjançant la solidaritat i el recolzament mutu, el conflicte
sobresurt del seu petit àmbit empresarial i hi intervé
molta més gent. Així s'aconsegueix guanyar lluites a
empreses petites, mitjanes i grans.
La
nostra acció sindical.
Hem aconseguit èxits allà on advocats i
sindicats amb milers d'euros de pressupost han fracassat. Això
es deu a què les nostres reivindicacions no es basen en allò
que és legal sinó per allò que és just.
Un conflicte assumit per la CNT no s'abandona fins que s'aconsegueix
un acord satisfactori per a nosaltres ens donin o no la raó
els jutges.
No deixem de pressionar fins que ens quedem sense
forces, i això triga a passar. Com que no tenim que pagar
salaris als dirigents, tots els nostres recursos són esmerçats
en l'acció sindical. És gràcies a això
que un sindicat econòmicament modest com el nostre gaudeix
d'un major pressupost quan es posa una reivindicació sobre la
taula.
La nostra acció sindical ha demostrat la seva
validesa dins l'economia submergida, en sectors precaritzats, a
petites, mitjanes i grans empreses, a les multinacionals, a
l'administració pública, etc. Astilleros, Ferrovial,
Clece, AVE, Codex i centenars d'altres empreses han hagut de negociar
i cedir davant l'empenta de treballadors i treballadores associades.
El
marc sindical de la CNT.
Està format per les seccions sindicals i pels
sindicats de ram o d'oficis varis, tots ells funcionant
assembleàriament. Aquests òrgans actuen front les
empreses o les institucions usant l'acció directa sense
mitjancers i a través de mesures de pressió de tot
tipus amb l'objectiu d'obtenir una sèrie de reivindicacions
però amb la finalitat última de transformar la
societat.
Aquest marc sindical és totalment diferent del de
la resta de les organitzacions sindicals ja que totes elles es basen
en les eleccions sindicals i en el sistema de comitès
d'empresa.
Els
tres NO.
La
CNT, en canvi, diu No a les eleccions,
No als alliberats sindicals
i No a les subvencions. No
volem professionals pagats per l'empresa. No volem intermediaris ni
mitjancers. No volem més recursos que els nostres, els que
surten de les nostres quotes d'afiliació i de la nostra
voluntat col.lectiva. Mirem quines raons tenim per defensar això.
Les
eleccions sindicals i els comitès d'empresa:
La llei estipula que per a esdevenir un sindicat “representatiu”,
aquest s'ha de presentar a les eleccions sindicals on s'escolliran
els representants sindicals i els membres dels comitès
d'empresa. CNT no participa d'aquestes eleccions i proposa el seu
boicot per les següents raons:
si estàs en precari o treballes en una empresa
petita ni tan sols pots participar: només una minoria de
treballadors poden votar en unes eleccions sindicals.
a través de les eleccions dónes als “teus
representants” el poder de decidir, signar i negociar per tu i
imposar-te la seva voluntat a més d'estar quatre anys sense
cap control per part teva o dels teus companys i companyes. En canvi
si que estan controlats per les centrals sindicals a les que
pertanyen.
Amb les eleccions, les organitzacions sindicals obtenen
alliberats i subvencions amb les que poden mantenir-se; en el fons,
són qüestions de pur interès econòmic.
Els alliberats sindicals tenen cada vegada menys a
veure amb els treballadors, tendeixen a professionalitzar-se i/o a
viure de la moma. Només els interessa mantenir-se al lloc i
defensar els seus propis interessos, que no els teus.
Una vegada t'han usurpat la “representativitat”
i han aconseguit alliberats i subvencions i un cert marge
d'influència ja no els interesses; els programes i les
promeses electorals s'obliden i millor que callis i siguis submís
si vols aconseguir algun favor (en lloc de fer valdre els teus
drets): només volen el teu vot i que no donis cap problema.
Les eleccions sindicals i els comitès d'empresa
només beneficien a les empreses i a l'administració
que, al cap i a la fi, són qui els financia. Amb les
eleccions sindicals, l'origen de les quals està en les
eleccions del sindicat vertical franquista, empreses i administració
obtenen interlocutors que els permeten no haver de negociar
directament amb la classe treballadora. Aquests interlocutors legals
mantenen als treballadors i treballadores a ratlla, submisos i
desmotivats ja que són els primers interessats a mantenir la
seva posició a més que depenen directament de les
subvencions i dels alliberats.
CNT,
un sindicat representatiu.
Pots pensar que si no et presentes a les eleccions mai
no seràs representatiu. Això és fals. Tu i
només tu ets representatiu/va. Tu, quan encares els teus
problemes, adquireixes representativitat. Tens tot el dret a
negociar, a lluitar i a decidir sobre allò que t'afecta. No et
creguis la camama de la representativitat.
CNT és representativa perquè els seus
afiliats i afiliades li atorguen representativitat; perquè la
seva lluita és justa i perquè les seves reivindicacions
són les mateixes que les de les treballadores. Això és
ser representatiu, això és tenir pes i això és
tenir dignitat. Allò altre, les eleccions, no és res
més que un ball de disfresses en el qual es reparteixen els
milions de les subvencions uns esperpèntics individus que han
sortit per la televisió signant quelcom, somrients, donant
lliçons als treballadors i donant la mà a la patronal i
al govern.
Les
nostres reivindicacions laborals.
I, quan negociem, sobre quina base ho fem?
Nosaltres tenim unes reivindicacions mínimes que
portem a tots els nostres conflictes. Per exemple: volem augments
salarials lineals que beneficiïn a qui percebi un salari més
baix; volem que els augments es facin sobre el salari base i no sobre
els complements d'aquest; ens neguem a fer hores extres i treballar a
preu fet; estem en contra de les noves polítiques laborals que
impliquen la desafectació del treballador/a amb el seu lloc de
treball o exigeixen polivalència, flexibilitat horària,
mobilitat funcional i geogràfica; lluitem per trencar la
cadena que ens uneix a la màquina capitalista disminuint la
jornada de treball, augmentant el temps de vacances i oci, avançant
la jubilació als 55 anys, procurem que el mateix sindicat
controli el que produeix el treballador negant el segell de garantia
quan el producte és defectuós o no s'han respectat els
drets dels treballadors a l'hora de produir-lo, animem a les
treballadores, a les assemblees i a les seves seccions sindicals
tinguin dret a negociar amb l'empresa, exigim una llibertat sindical
autèntica: que passi per l'eliminació de subvencions a
les centrals sindicals i que permeti fer activitat sindical dins les
empreses sense cap mena de límits...
Les
nostres reivindicacions socials.
No només actuem en l'àmbit laboral ja que
allò social forma part de la nostra vida: creiem fermament en
la igualtat entre dones i homes; volem us sistema econòmic que
no arrasi el planeta i esgoti els seus recursos, per això
potenciem l'ecologia; som antimilitaristes perquè no hi ha cap
guerra justa, perquè totes les guerres generen dolor i mort
per als i les dèbils a l'ensems que enriqueixen encara més
als poderosos; rebutgem les discriminacions que es basen en el
gènere, l'aspecte físic, la raça, etc.; ens
oposem als grans i petits nacionalismes tantes i tantes vegades usats
per a enfrontar a la classe treballadora amb ella mateixa en nom
d'abstraccions com la nació i la pàtria; volem un país
en el que no s'amunteguin més de seixanta-mil persones preses
a les presons degut a un sistema que primer crea el delicte i llavors
fa el delinqüent; volem una educació llibertària
en la que els infants s'eduquin en un sistema de valors allunyat de
la competitivitat i el consumisme, combatem la manipulació i
la superstició de les religions.... Som partidaris i
partidàries de tot allò que potenciï la llibertat
de les persones, de tot allò que disminueixi les desigualtats
que es donen avui dia, de tot allò que ens uneix
fraternalment.
Però
no n'hi ha prou.
Guanyar més calers, tenir un contracte estable i
que hi hagi bons serveis al teu barri o al teu poble: això
està bé però, si t'hi fixes, veuràs que
aquest món està molt mal repartit.
Tenim d'uns recursos que mai no hauríem pensat
durant la història de la humanitat. Coneixement, energia,
mitjans de comunicació... Això no obstant estem
envoltats de plagues: fam, guerres, racisme, atur, presons,
terrorisme, alcohol, abusos de poder... I això es dóna
aquí al costat, aquí mateix.
I tothom coneix les causes: privilegis en mans d'uns
quants individus emparats per l'estat i els seus cossos repressors
que usen la violència impunement per a mantenir, precisament,
aquests privilegis.
El mafiós més malparit és un
angelet comparat amb el grup de plutòcrates i mandataris que
organitzen guerres, viuen en el luxe i el Papa els rep en audiència
al Vaticà.
Pensa per un moment en el que s'anomenen “accidents
de treball” que deixen més d'un miler de cadàvers
l'any. Qui en són els responsables sinó les indústries
sense escrúpols i els governants més interessats en els
diners que en la vida?
Per això la CNT no només lluita per
guanyar quatre rals que s'acabarà menjant la inflació
sinó per un altre tipus de món.
Quin
tipus de món volem?
Això està molt bé -deus estar
pensant- però, què és el que volem en realitat?
Volem allò que diuen tothora: volem la pau, volem
la llibertat, volem el fruit del nostre treball, volem que qui no
treballi podent fer-ho, no mengi, volem que en qualsevol racó
del món tothom es pugui sentir útil amb el seu treball,
que pugui gaudir d'una casa, accedir a l'educació... Que totes
puguem participar del joc de la vida.
Però per tal que això arribi primer s'han
d'eliminar les causes de la desigualtat. La caritat no serveix per a
res: segles d'almoina no han servit per acostar-nos més a la
justícia ja que la causa de tots els mals del món és
l'estat.
Volem una societat sense estat en la que no hi hagi lloc
per al poder, la violència ni l'explotació d'unes
persones sobre d'altres.
Què
som?
No enganyem a ningú: som allò que volem
ser i no allò que volen que siguem.
I això és el que som: assalariades,
jubilats, mestresses de casa, estudiants i parats... Dones i homes
que per sobre de diferències ideològiques, ètniques,
de gènere, d'edat, de categoria professional, etc., unim els
nostres esforços per plantar cara als nostres enemics.
Som la Classe Obrera organitzada. Els nostres béns
més preuats són la llibertat i la dignitat. No tenim
por a res i canviarem el món.
|